Traducerea și adaptarea Richard Nasta pentru www.nsubs.ro
- Din ce oraș? - Din București.
București. Bine.
Da, am studiat acolo și apoi...
- Și ce-ai studiat? - Obișnuiam să fiu contabilă.
- Contabilă? - Da.
Louise se recuperează după operație.
- Bine. - Da.
E încă slăbită, așa că-i bine să te avem în jurul nostru
făcând toate lucrurile necesare pe lângă casă și...
Da, desigur.
E o zonă foarte frumoasă aici.
- Da. - Ne place pacea și liniștea.
Încercăm să cultivăm tot și nu mâncăm carne, așa că...
Bine.
- Sunt o bucătăreasă bună. - Bun.
- Am ajuns. - Pot lua eu geanta.
- Bine. - Mersi.
Probabil e sus. Pot să-ți aduc ceva de băut?
- Apă sau cafea? - Nu.
Dar trebuie să-mi încarc telefonul.
- Rămân fără baterie. - Nu avem electricitate.
- De ce nu? - De ce?
Pentru că încercăm să avem o viață simplă. Dar avem un telefon fix.
Poți să-l folosești cât dorești, nu trebuie să-ți faci griji.
Trebuie să hrănești găinile de două ori pe zi și săptămânal trebuie să faci curat.
Ăsta-i Lotus, Lulu și ăsta-i Paul.
El e șeriful aici. El vrea să decidă tot.
Și apoi...
le aprinzi pe toate.
Și pui din nou sticla. E prea mare flacăra.
Așa.
Asta-i camera ta.
M-ai speriat. Nu te-am auzit venind.
- Scuze. - Sunt Elena.
- Sunt Louise. - Încântată.
Frumoasă poza.
Poți s-o lași acolo, e în regulă.
Lasă-mă să te ajut.
Mersi.
Cred că-i greu pentru tine și Kasper să trăiți așa.
Cum adică?
Fără curent, fără apă de la rețea... Totul necesită foarte mult timp.
Nu mă deranjează.
Fără televizor, calculator, nu-i plictisitor?
Nu. Nu duc dorul lor.
Electricitatea.
Trebuie să stau departe de ea?
- Ai tot ce-ți trebuie? - Da.
Kasper e primul tău bărbat?
- Nu. - Nu?
- Sunt bătrână. - Nu ești.
Sunt destul de bătrână să fie singurul bărbat.
Câți au fost?
Îl cheamă Nicu. Are cinci ani.
Și unde-i?
- Cu părinții mei în București. - Și cum poți rezista?
Nu-i simți dorul?
Ba da.
Dar strâng bani să iau un apartament unde poate avea propria lui cameră.
Dar tu? De ce n-ai copii?
Ai o casă mare, ai timp. Ai bani.
Nu pot.
Pot rămâne gravidă, dar...
corpul meu nu suportă copiii.
Ultimul copil a avut 24 de săptămâni.
A fost o fetiță.
Și-a trebuit s-o scoată pentru c-a murit în interiorul meu.
Și mi-au scos și pântecul așa că acum nu-i mai nimic acolo.
E gol.
- O prostie. - Nu.
Întinde-te și relaxează-te.
Trebuie să te concentrezi pe respirație.
Expiră energiile negative.
Inspiră cele pozitive. Expiră cele negative.
Eliberează-le.
E o diferență între energiile bune și rele și echilibrul lor au de-a face
cu energiile interioare
și cu toate energiile ce ne înconjoară...
Dar dacă te îmbolnăvești, aceste energii nu mai sunt în echilibru
și vindecarea, te-ar putea ajuta.
- Doamne. - Ce?
- Chiar crezi asta? - Chiar cred.
Și tu crezi lucrurile astea?
Există mai mult în lumea asta decât ceea ce vedem noi.
- De ce ești sceptică? - Nu sunt.
Ba da, ești.
Doar că nu cred.
Du-te uită-te la televizor și topește-ți creierul.
Ce?
- Nu-i amuzant sau ce? - Nu, nu-i amuzant.
Vin.
- Ești bine? - E rece.
Nu, e rece într-un mod neplăcut.
Ador acest lac.
Nu vreau să pleci.
Cine mă va face să râd când ești plecată?
Când vei avea destui bani să te întorci acasă?
Nu știu. În doi, trei ani. Vom vedea.
- Trei ani? - Da.
Ar putea suna foarte ciudat, dar înainte de operație...
am pus ovulele la înghețat și...
Poți lua în calcul...
să fii mamă surogat?
Dacă accepți acum, te-am putea plăti pentru apartament
și-ai fi acasă în nouă luni.
Și știi...
n-ar trebui să lucrezi.
Știi ce? Lasă-le. E timpul să ne relaxăm.
Așteptam un taxi și nimeni n-a fost acolo, nimic.
Așa că-l sun și-i spun, "Copilul tău e pe drum. Unde ești?"
- Și știi ce mi-a spus? - Nu.
Puteam să aud muzica din fundal.
"Păstrează-l. E problema ta."
- Nu cred. Ce i-ai spus lui Nicu? - Că tatăl lui a murit în accident rutier.
- E dur. - Da.
Glumesc, dar într-un mod, e adevărat. E foarte idiot.
- Dă-l naibii. - Da, dă-l naibii.
O voi face pentru tine.
- Ce? - Copilul.
- Vorbești serios? - Da.
E...
- Ești fericită? - Nu știu.
- E vorba și de bani. - Da, desigur.
Dar în același timp nu-i.
Nu mă lovi. Eu nu-s aici. Nu...
Nu. Nu...
Nu fă asta.
- Bun. - Vrei să plec?
- Nu. - Ești sigură?
O să fie puțin rece.
Simți vreun disconfort de la momentul inseminării?
- Orice fel de disconfort? - Mă simt obosită.
Și simt un gust de metal în gură.
Bine.
Poți să te îmbraci acum.
Totul este în regulă.
- Da? - Felicitări.
Minunat. Sunt vești minunate.
Elena are nevoie de suplimente ce conțin fier. O va ajuta cu oboseala.
"Appelsinkrokant." "Mentă extra."
- Cred că vom supraviețui o săptămână. - Cel puțin.
Dacă-i fată, aș vrea s-o numesc Elena.
- E în regulă? - Nu, nu-mi place numele.
- Nu-ți place? - Nu.
- Angela? - Angela?
- Da. - Îmi pare rău.
Nu, nu se va întâmpla.
- Unde-i Elena? - A fost foarte obosită.
Felicitări.
- Ești fericit? - Da.
- Te-a mușcat? - Da, puțin.
Găină proastă.
- Elena, ai un vizitator. - Am un vizitator?
Uite-o.
Elena, Louise îmi spune că ai aceste dureri de cap.
- Leo e aici să te scape de ele. - Pe bune?
Bun.
Vreau să-ți imaginezi că te privești.
Că te uiți la propriul cap.
Imaginează-ți ca fiind o cameră.
O cameră cu două geamuri și-o ușă.
Vreau să deschizi ușa...
și să intri.
Ce vezi?
Nu văd nimic.
E prea întuneric.
Nu există electricitate.
Acum...
E un obiect. E ceva în această cameră.
E o chestie întunecoasă. Poate un animal.
- E un câine. - Un câine?
Elena...
vreau să iei acest câine și să-l scoți afară din cameră.
Târăsc acest câine afară din cameră.
Nu.
Elena?
Cum te simți?
Cum e Nicu?
E bine.
Ai vorbit astăzi cu el?
Da.
Cum a fost?
Leo a îndepărtat energiile negative ce s-au manifestat în corpul tău.
Și-ai avut o reacție puternică.
- Nu. - Nu trebuie să faci asta.
- Pot s-o fac eu. - Slavă Domnului.
Trebuie să fac ceva. Sunt plictisită.
Ce face copilul meu astăzi?
E copilul meu.
Așa-i.
- Ești bine? - Da, e doar o crampă.
Ești sigură?
Le-am avut cu Nicu mereu.
- Sigur ești bine? - Da.
Bine.
Trebuie să meargă bine. Poate să meargă doar în spate?
Tortul e delicios. E puțin zemos.
- E moale blatul. E delicios. - E moale?
Așa se numește. Vorbesc serios, așa se numește.
- Aici erai. - Elena.
Vino și stai cu noi.
Arăți de parcă ai nevoie de-un tort.
- Am nevoie de tort. - Poftim.
Da.
O felie mare.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Ce crezi că va fi? Ai vreo idee despre sexul bebelușului?
- De obicei ai un sentiment. - Sunt pozitivă că-i o fetiță.
Așa a a crezut și Nana când a fost gravidă cu Sigurd...
Băieții vor să aibă băieți, și fetele for fete.
- Poate. - Vei vedea când va naște.
- Va trebui să așteptăm să vedem. - Poți să-mi dai laptele?
V-ați gândit la nume?
Ce se petrece?
Ce faci? Ești nebun? Ce faci?
- Ești bine? - Elena, ești sigură?
- Simon. - Da, vino aici.
Ce faci? Nu poți face asta. Ce se petrece?
- Elena, ești bine? - Da.
- Ești sigură? - Da.
Îmi pare foarte rău. Nu știu de ce-a făcut asta.
E în regulă.
- Ești bine? - Da.
- Vei fi tată. - Da.
- Ești încântat? - Da.
Da... Va fi o experiență.
Nici eu n-am fost încântat. Când s-a născut Sigurd.
Când s-a născut, n-am simțit nimic.
- Sentimentul a venit pe parcurs. - Înțeleg.
- Vei fi un tată bun. - Da.
Crezi că e ceva cu ea?
- Cu Elena? - Da.
Nu. Ce vrei să spui? Ce-ar trebui să fie cu ea?
E foarte slabă.
E genul de femeie...
E genul de femeie zveltă.
Sper că nu te-a speriat.
Nu știu ce l-a apucat.
S-a comportat foarte ciudat astăzi.
E nevoie de mai mult ca să mă sperie.
Fumezi?
Normal că nu.
Bine.
Ești atât de bună.
Micuță prietenă...
- Cu cine vorbești? - Cu Shelley. Nu-i uimitoare?
A luat destul aer proaspăt copilul tău?
Ți-e frig?
- Aș vrea să merg înăuntru. - Da.
Vino.
Da, e bine. Stă bine pe tine.
Și e din lâna de alpaca.
Pentru că știu că-ți place.
Nu, dar sincer, îți stă bine.
Îți stă bine. Ține cald și e foarte moale.
Bine, s-o încercăm.
Nu știu, trebuie să porți ceva.
Nu știu. Dă-o jos atunci.
Ce-i asta?
- Pielea mi-e uscată și mă mănâncă. - Trebuie să te dăm cu loțiune.
Sărăcuța de tine. Nu trebuie să te scarpini așa mult.
- Ești bine? - Da.
Bun. O să-ți placă.
Ăsta-i un gălbior. Știi? E regele ciupercilor.
Credeam că tu ești regele ciupercilor.
N-ar trebui să mănânci așa mult.
Pregătim o supă bună pentru tine.
Ești atât de palidă.
- Îți iei pastilele de fier? - Da.
- Ce cauți? - Zahărul?
Dar dacă mănânci doar pâine și zahăr, nu-i de mirare că ești așa obosită.
- Kasper, știi? - Ce?
- Unde-i zahărul. - Zahărul e aici.
Poftim.
- Ești incredibil de tolomac uneori. - Nu contează.
Uite-l.
Copilul e bine, Elena.
- Vești incredibile. - Da.
Organele interioare sunt perfecte.
Niciun fel de iregularități.
Nu ai de ce să-ți faci griji.
Vezi?
- Vreți să știți sexul? - Da, vreau.
- E o fată. - Știam că va fi fată.
- Da, și încă una mare. - Da?
Puternică și sănătoasă, o adevărată vikingă.
Da?
Ce?
Un moment.
- Nu. - Nu contează.
- Am obținut ce-am vrut. - Bine.
- Simt că ceva nu-i bine. - Totul este în regulă.
Ești bine?
- Da. Dar uită-te aici. - Da.
Ce-i asta?
Elena are obiceiul să se scarpine.
Nu-i un obicei. Simt că pielea îmi ia foc.
E doar piele uscată. Trebuie s-o hidratezi.
Ești gravidă. Iritările, durerile de cap, amețelile, fac parte din naștere.
Pentru unele femei, poate fi foarte groaznic.
Crede-mă, am pățit-o și eu.
Mă vă răni.
Elena, e un bebeluș inofensiv și o duce foarte bine.
Crede-mă, am mai văzut asta.
Da?
Da?!
Da.
Nu te-am trezit?
Uite aici.
Sigur nu vrei să cobori cu noi?
Sunt obosită.
Bine.
Elena...
mulțumesc că faci asta.
Nu trebuie să-mi mulțumești.
Elena, haide.
Mă doare.
Elena, oprește-te. Mă sperii.
- Ce e? - Nu știu.
- Haide. E... - Cred că bebelușul face asta.
- Ce? - Bebelușul face asta.
Glumești?
E în regulă.
Ieși, Elena. Haide afară. Lasă-mă să te ajut.
Ai grijă.
- E greșit. - Ce-i greșit?
- Nașterea. - Te rog, oprește-te.
- Vreau să iasă. - Elena, oprește-te!
- Elena! - Vreau să iasă.
- Oprește-te.
- Oprește-te! - Afară!
Oprește-te!
Elena...
Elena, ești bine?
Vorbește cu mine, te rog.
Te rog scoate-l.
Draga mea...
Dormi.
Elena.
Elena, ce faci?
Elena, mă auzi?
Ești bine?
Mă sperii.
Elena?
Putem să-ți ducem ceva, Elena? Doar spune-ne.
Care crezi că-i problema, Kasper?
Cred c-ar trebui să-i sunăm familia.
Nu putem.
Știi că dacă vin aici, o vor lua cu tot cu copil.
Nici nu se pune problema. Știu ce spui dar nu putem face asta.
Trebuie să avem grijă mai mare de ea. Asta ar trebui să facem.
Am făcut clătitele tale cu afine.
Cu sirop extra.
Elena.
Știu că ți-e foarte greu acum.
Te rog nu mă atinge.
Bine.
Vreau...
să merg acasă.
Îmi pare rău.
Nu-ți place melodia?
- Pot să-ți cânt altceva. - Mi-e sete.
Ți-am adus apa.
Mai multă.
Transpiri.
Merg jos, ca să poți fi singură.
Dar strigă-mă dacă ai nevoie de ceva.
Elena?
Elena?!
Sângerările interne ale Elenei au fost prea mari.
N-am putut face nimic.
Ce se întâmplă acum?
Încă așteptăm răspunsuri la unele teste
dar nimic nu indică cum că bebelușul a avut răni permanente.
Probabil o puteți duce acasă curând.
Ce e?
Nimic. Sunt doar fericită.
Uită-te...
Și uite și soarele. Aici vei face baie când vei fi mare.
Uită-te cum se holbează. N-au mai văzut un bebeluș?
Uite-l pe tatăl tău. Uite-l, prostuțul de Billy.
De ce stai întins?
N-am putut dormi din cauza sunetului pe care-l face.
Ce sunet?
Ticăitul ce-l face.
- Ticăit? - Da.
Tăticul a luat-o razna? Poți s-o ții până fac baie?
Vei fi trează mereu? Nu vei dormi deloc?
Ești trează.
Ne vedem.
Faptul că-i tătic, îl presează puțin.
În relația cu Shelley e...
Aproape c-o evită. Nu-i mai exact...
Nu-i prezent și are aceste vise.
Crede că-i complicat... faptul că-i tătic.
- Cum e Shelley? - E uimitoare.
E perfectă. E frumoasă, cel mai important aspect
și e trează mereu, prezentă și calmă.
Elena a spus ceva cum că copilul o omoară.
Da. Elena a fost bolnavă.
- Da. - A spus multe lucruri ciudate.
Uite-l pe Leo. Vrei să-l saluți pe Leo?
Salută-l pe Leo.
Leo?
Leo a fost aici astăzi.
S-a comportat ciudat.
Nu se comportă mereu.
A fost diferit astăzi.
Nu l-am mai văzut așa înainte.
Ești treaz?
Ce-i asta?
Ce e?
Doar dormi. A fost doar un vis.
Ce faci?
Ești nebun?
Taci.
- Încetează cu sunetul ăla. - Kasper?
Ce faci?
Kasper?
Kasper?!
Kasper.
Kasper!
Ce faci?
Deschide naibii ușa! Dă-mi copilul!
Dă-mi copilul.
Traducerea și adaptarea Richard Nasta pentru www.nsubs.ro